Ülepeakaela riigistamine viitab sellele, et väheneva populaarsusega valitsuskoalitsioon püüab veel enne sügisesi kohalikke valimisi oma vägiteod haridusasutuste kallal korda saata. Ja seda ajal, kui Eesti haridusstrateegia polegi veel välja töötatud?!
Strateegia eelnõu, mis valmis haridus- ja teadusministeeriumi, MTÜ Haridusfoorum ja SA Eesti Koostöö Kogu kolmikkokkuleppe alusel, osutus puudulikuks (PM 13.10.2011). Riigikontrolli väitel polnud esitatud projektis selge, millised peaksid olema Eesti koolivõrk ja selle rahastamise põhimõtted.
Osaledes 17. jaanuaril Tallinnas Eesti Koostöö Kogu teabekoosolekul, oli mul heameel tõdeda, et Tartu Ülikooli rektor Volli Kalm hindab väga kõrgelt õpetajakoolituse edendamist ja tegi ettepaneku viia Eesti haridusstrateegia arutelu senisest märksa laiemale kandepinnale.
Ühtse üle-eestilise haridusstrateegia puudumise tingimustes tekitab tõsist nördimust haridusministeeriumi viljeldav põhihariduse vastandamine gümnaasiumiharidusele, ning seda mitte üksi tervikkoolide juriidilise lõhkumisega «tugevateks põhikoolideks» ja «puhasteks gümnaasiumideks», vaid ka finantsmanipuleerimisega.
Jättes omavalitsustele vaid hädapärast raha põhikoolide tarvis, on ministeerium jätnud gümnaasiumide jaoks maksumaksjatelt kogutud riigiraha enda kätte.
Sellise salakavala hoovaga on haridusminister Jaak Aaviksoo üksteise järel ostnud omavalitsuste juhtide nõusoleku «igasse maakonda vähemalt ühe riigigümnaasiumi rajamiseks» ja seega ka haridustraditsioonidega õppeasutuste lõhkumiseks. Viljandi, Pärnu, Jõhvi ja teiste linnade järel on siis nüüd haridusasutuste lammutamise aeg jõudnud ülikoolilinna.
Kui natukenegi halle ajurakukesi liigutada, meenub igaühele meist, et sovetiaeg on kaugele seljataha jäänud ja ammugi pole tänapäeva ühiskonnal midagi peale hakata põhikooli, see tähendab 9. klassi tunnistusega (põhikooli eraldi juriidilise üksusena oleks ehk vaja vaid mõnes väikse lastearvuga maakonnas). Eesmärgiks on hoopis gümnaasiumiharidus, mis võimaldab edasi õppida kõrg- või kutsekoolis.